Hagiografie și alcool
Author(s): Bogdan Mihai Dascălu / Language(s): Romanian
/ Publication Year: 0
Keywords: hagiography; alcohol;
Nu poți atinge extazul decât trecând mai întâi prin infern. în cadrul ritualului masochist, se pot observa două etape: provocarea durerii fizice, urmată de obținerea plăcerii. Rapoartele psihiatrilor - bune cel mult pentru statistici - susțin că „dorințele perverse ale indivizilor masochiști pot foarte bine să meargă până la consecințe extreme” (Krafft-Ebing, Viața lui Sacher Masoeh). Rănire gravă și omor: supliciu, durere care nu poate fi suportată decât într-o stare de absolută detașare. Acest prim stadiu nu este, în esență, decât o „mors mystica”, moment inaugural al oricărei mari inițieri. Abia acum începe autoflagelarea. Asemenea celei practicate de sfinți. Referindu-se la penitență și la viața preafericită, unul dintre marii mistici ai secolului al XIV-lea, Meister Ecxhart, face două afirmații mai mult decât edificatoare: „Mulți oameni își închipuie că trebuie să facă lucruri mari și exterioare: să postească, să meargă cu picioarele goale și alte penitențe. Dar adevărata penitență și cea mai bună dintre toate, cea care permite progresul până în cel mai înalt grad, constă în a te îndepărta total și în mod desăvârșit de tot ceea ce nu este cu adevărat Dumnezeu... și a te întoarce cu totul către Dumnezeul preaiubit, într-o iubire statornică, într-o mare cucernicie și o mare dorință de el” (Cartea consolării divine, p. 38). Cu ușurință se poate trage concluzia că masochistul, sclavul adică, nu vede în stăpânul său, mai bine-zis, călăul său, nimic altceva decât un principiu divin. Stăpânul este centrul universului, un veritabil „axis mundi” îndreptat către Dumnezeu.
More...